I tidligere afsnit ...
Jeg var indlagt på hospitalet.
Jeg vil anbefale yderligere behandling, Quentin.
Jeg har aldrig truet med at gøre mig selv eller andre fortræd.
Brakebills er det første, der føles rigtigt, som ikke er et eventyr.
Jeg troede bare, du var synsk magiker.
Gider du slukke for din hjerne?
- Du er en rejsende. - Du kan bevæge dig mellem verdener.
- Hvor skal du hen, missekat? - Nu har jeg fået nok.
Så får du mindre konkurrence.
Naturhekse. Amatører. Sølle og desperate mennesker.
Det betyder niveau 50.
- Og du er ..? - Den bedste i New York.
Skaf mig alt på listen i denne uge.
- Hvad laver du? - Jeg fik ikke magien i gave.
Folk på Brakebills kan læse tanker og flyve. Du laver partytricks.
Utroligt, at jeg overlevede så længe uden at vide, at jeg var magiker.
Jeg kan ikke vende tilbage.
Hallo! Du er gået forkert, eller også er jeg gået forkert.
- Hej! Det her er stort. - Hej.
Har du dem? Jeg dør snart. Hvor er de?
Giv mig lykkepiller, så skal jeg elske dig længe.
Eliot! De spørger efter dig i håndarbejdslokalet.
Vandfarver! Uden mig er de bare ...
Må jeg tale med dig, Quentin?
Quentin?
Det her må være en drøm, hvor jeg ved, at jeg drømmer.
- Tror du, at dit liv er en drøm? - Nej. Det her er en dårlig kollage.
Du, hospitalet og Brakebills er en stor pærevælling.
- Er vi tilbage ved Brakebills? - Snart, forhåbentlig.
Hvor du tror, du er studerende og læser magi.
Kan vi ikke springe den del over, hvor du ikke tror mig?
- Det er koldt. Vil du have en sol? - Det ville være alle tiders.
Jeg hader de her drømme. Det føles som at være lammet.
Vent. Du udskrev mig jo. Jeg kan huske, hvad jeg sagde. Hvad var det?
"Jeg har aldrig truet med at skade mig selv eller andre."
- Det passer ikke. - Intet passer.
Men jeg sagde det i virkeligheden, før Brakebills.
Send ham ind.
Kan du huske, hvorfor retten bestemte, at du skulle være her?
- Er det her en retssagsdrøm? - Kom ind, Penny.
Vis, hvad du fandt i Quentins skrald.
- Jeg vil ikke skabe problemer. - Nej da. Ingen får problemer.
Tak, Penny.
Sådan går det, når du ikke tager din medicin.
Du begynder at hallucinere om, at du er magiker. Det står her.
Korthuset, Alice, Eliot, Margo.
Fysikmagikerne. Udyret.
Jeg ved, det kan virke virkeligt, men det er det ikke.
Brakebills er hallucinationen. Det her er virkeligheden.
- Du kan da godt se dem, ikke? - Du er meget syg.
Kan du ikke se dem? I guder!
Jeg kan se dig, Quentin, og det gør mig meget bekymret.
Okay. Nu er natsværmerne væk.
Der er ingen natsværmere. Det har der aldrig været.
Jeg kan ikke få vejret!
Alarm! Alarm!
De må ikke se det.
- Du fik vist en sprøjte. - Jeg er omtåget.
Nej, koncentrer dig om mig. Intet af det her er virkeligt. Kun os to.
Og det her.
- Hvor er vi? Hvad sker der? - Kan du ikke huske det?
Jeg tror, jeg var på skolen, og ...
Jeg faldt i søvn til en fest, og nu er jeg her. Men det skete ikke.
Nej, nej. Du opsøgte mig.
- Gjorde jeg det? - For at redde mig.
Men først må vi bryde illusionen.
Jeg landede på planeten her for 9,3 lysår siden.
- Alice? - Vent lidt ...
- Du kom for at redde mig. - Vent nu lidt ...
Men intet af det her er virkeligt. Vi sidder i et bur, et menageri.
De viser os illusioner for at få os til at parre os.
Så er det nok, Alice.
- Giv mig dem. - Hvad, dr. Fogg?
Alle sammen, Alice. Vi skal bruge dem til at spille bridge.
- De lever af vores følelser. - Nej, det så du i "Lost in Space".
- "Star Trek." - Hvad?
- Det er fra "Star Trek". - Okay, "Star Trek".
Nu har de fanget dig. Du tilhører dem nu.
Det gør ikke noget. Vi kan parre os alligevel.
- Så er det nok. - Også mig!
Quentin. Hvordan går det med dig?
- Har du det bedre? - Det har jeg vel ...
Godt. Har du mod på at få besøg?
Hej, Q.
Yale er lidt af en skuffelse, men på en god måde. Du ville ...
- Det finder du selv ud af, når ... - Når jeg hvad? Bliver udskrevet?
Det er lettere, end jeg ... end vi troede.
Har du gået på Yale i flere måneder, mens jeg har været her?
- Kan du ikke huske det? - Det her? Nej.
Okay ...
James kunne ikke komme, men han kigger forbi i næste uge.
Vi var nødt til at finde en kirke.
- En kirke? - Til brylluppet.
Er I forlovede?
- Det er okay. - Nej, det er ej.
Det betyder ikke noget.
- Det er en besværgelse. - En besværgelse?
Den har fortryllet os alle, og jeg er den eneste, der bemærker det.
Jeg ved, jeg lød som Alice nu -
- men jeg sværger, at jeg ikke er skør.
Jeg vil gerne forstå og hjælpe dig. Fortæl mig om det.
Okay, jeg kan godt ...
Prøv at se! Se, Jules. Kan du se det?
Se!
Er der ingen, der kan se det?
- Lad være. - Med hvad?
Med at se sådan på mig. Du skal ikke have ondt af mig.
Vi er ikke os selv, og det her sker ikke i virkeligheden.
Jeg er her ikke. Jeg kom ind på Brakebills!
Hallo! Gider du dæmpe dig lidt?
Undskyld. Det var min skyld. Undskyld.
Jeg går nu. Jeg kommer igen på fredag.
Det her kan ikke være mit liv. Det kan det bare ikke.
Jeg ville godt have set fyrværkeriet. Det ville jeg virkelig.
Vent ...
Hvordan vidste du, det var fyrværkeri? Du kunne jo ikke se det.
- Du sagde det. - Jeg sagde ikke ordet "fyrværkeri".
Hvad er det, der foregår?
- Var der ingen, der så det? - Hvad?
- At du grinede ad mig. - Grinede ad dig?
- Det ville en ven da aldrig gøre. - Netop.
Farvel, Quentin.
Hvad?
Alle sammen, men en ad gangen. Kom i gang!
Jeg tror dig, Quentin. Du er magiker.
Men en dårlig en.
Der er én ting, der er virkeligt. Du er altid en skiderik.
Ellsworth Downs. Ellsworth.
Du ved det godt.
Du ved, hvor du skal lede, Quentin.
Jeg kan ikke vise dig det. Jeg må ikke røre ved dig.
- Det er en kraftig besværgelse. - Er det en besværgelse?
Den står i bogen, men bogen er dig. Alt er dig.
Hvilken bog? Jane? Jeg kan ikke huske ...
De har givet mig piller, og jeg kan ikke huske det. Jane!
Jane!
Nej, hold op! Hold op!
Nej, svaret er her!
Jane sagde, at bøgerne er nøglen til at få mig ud herfra.
Hver gang jeg taler, så lyder jeg rablende gal.
- Må jeg få lidt tape? - Det er ikke tilladt.
Nej, det ved jeg. Men hvorfor egentlig ikke?
- Du kan skade dig selv eller andre. - Med tape?
- Man kan blive kvalt af den. - Men du kan holde øje med mig.
- Det har vi ikke tid til. - Jeg skal have samlet siderne igen.
Du skal til musikterapi nu.
Musik er en måde at udtrykke og tage imod følelser på -
- på en tryg og sjov måde. Hvem vil begynde?
- Åh nej, ikke den sang igen! - Hvad sagde du, Penny?
Ikke den sang. Jeg får den på hjernen.
- Hvilken sang? - "Michael Rowed the Boat Ashore."
Alt herinde er mig.
- Vi kan vel starte med Beatles? - Ja, "Helter Skelter"!
Jeg havde nu tænkt mig "Here comes the ..."
Han gør det, fordi jeg tvang ham til at tage piller!
Dr. London?
Penny! Prøv at få den ud af hovedet.
Musikterapien gik godt i dag, Quentin.
Nu ved jeg, hvordan jeg skal have hjælp.
- Vi er her for at hjælpe dig. - Nej, I er ej.
Ikke for noget, men I er her på grund af en besværgelse.
Hvis jeg bare kan nå ind til den rigtige Penny ...
Hold op. Nu er det nok.
Må jeg få lidt tape?
Kan du huske sidste gang, du mødte din far?
Vi spiste middag for nogle måneder siden. Hvorfor?
Far?
Hej, lille Q.
Jeg ...
Hvad er der sket med dig? Er du løbet ind i en dør?
Det er dig, der har gjort det, Quentin.
Hold nu op.
Lad mig vise dig noget.
Det var jo ikke min far. Det var Udyret!
Jeg rørte ham ikke engang! Jeg brugte kampmagi.
Jeg skal ud herfra. Kom nu!
Hvad har I gjort ved mine kræfter? Udyret er her og er ude efter os.
Giv mig mine kræfter tilbage!
Jeg vil jo redde jer!
Kan du huske den aften?
Din far kan. Fortæl ham det, Ted.
Han skal høre sandheden om, hvorfor han er her.
Vi spiste middag for at fejre, at du kom ind på Yale.
Men inde i restauranten sagde du, at der var natsværmere overalt.
Så begyndte du at kalde mig "Udyret".
Du lyver.
Så greb du en kniv. Jeg prøvede at hindre dig i at ...
I hvad?
Du forsøgte at dræbe din far, Quentin.
Kæmp ikke imod, Quentin.
Jo mere du tror på magi og Udyret, desto mere skade gør du.
Forlig dig med den, du er, og hvorfor du er havnet her.
Så kan du blive rask, Quentin. Det lover jeg.
Kom nu, tal med mig. Tager du pis på mig?
Hey, du!
Det er snart overstået. Du må ikke gå ned på det.
Jeg skal nok tale med nogen.
Hey, du! Hold op med at synge den åndssvage sang.
For pokker! Quentin!
Ja, dig. Hvis du ikke holder op, flår jeg sangen ud af hovedet på dig.
Sikken dog en ynkelig drøm!
Hold nu op, ikke?
Middagen bliver serveret om fem minutter.
I dag er der karrykylling, som er det bedste, jeg ved.
- Din racistiske narrøv! - Du er ikke virkelig.
Er det virkeligt nok?
Det gjorde ondt. Gør det igen, hårdere.
- Hvor syg er du egentlig? - Hårdere!
- Ingen her kan se dig. - Der er ikke noget her, din idiot.
Vi er inde i dit hoved. Hold op med at synge, så jeg kan sove.
Vent nu lidt ...
Det virkede. Jeg påkaldte dig med sangen.
- Påkaldte mig? - Jeg er i knibe. Hjælp mig.
- Hvad dag er det i dag? - Onsdag.
Så er der gået en nat. Ligger jeg og sover?
Jeg ved ikke, hvad du laver om natten.
- Hvor er du? - Jeg prøver at sove.
Det her er ikke en drøm. Det er en besværgelse.
Hør her. Opsøg mig derude.
Jeg skal være ved bevidsthed.
Nu skal du vågne op. Vågn op!
- Vågn op! - Hold op med det råberi!
Vågn op, for helvede!
Okay. Godt gået.
Hold da op ...
Det kilder i hver eneste del af kroppen.
- Jeg vidste ikke ... - At det er så dejligt?
Det er avanceret samarbejdsmagi.
Det påvirker på en eller anden måde cellerne Alle bliver stærkere.
Jeg troede bare ikke, at Q ville synke så dybt ned i det.
- Det her er da ingenting. - Hvad mener du?
Han burde måske hellere slå sig til ro.
Jeg tror ikke, han kan komme ud af det, selv med din kærestes hjælp.
Skulle vi ikke bare drille ham?
Jeg ville have ham helt ude i tovene. Du ville have ham endnu længere ud.
- Jeg vil da ikke slå ham ihjel. - Slå ham ihjel?
Han kommer ikke til at dø. Men måske vågner han aldrig.
Ingen slaphed, piger. Det er nu, det gælder.
Nu ligger bolden hos dig, Kady. Tab den ikke.
Det er nu, du skal bruge dine ynder.
Undskyld.
Ellsworth Downs ...
Ellis Wirth-Downs. Vanvidsmageren. Godt!
"I Fillory var der en magiker, der kunne drive de andre til vanvid."
"Han opfandt gåder uden løsning og spil, hvor reglerne ændredes."
"Han blev kaldt Vanvidsmageren, men blev født som Ellis Wirth-Downs."
"På første tur til Fillory spillede han dam med en heks."
"Han snød og blev straffet med en forbandelse."
"Den eneste magi, han kunne udføre, var spilmagi."
"Jane Chatwin vidste, at han ville plage andre, fordi han var alene."
"Jo mere Ellis spillede, desto mere vanvittig, blev han."
"Men Jane fandt på en løsning." Tak, Jane Chatwin!
"Vanvidsmagerens forbandelse var ..."
Jeg ved godt, jeg ved det godt ... Hvad var det nu, Jane sagde?
Hvorfor kan jeg ikke huske det?
Jeg er sikker på, at jeg har opdigtet dig, så kan du ikke bare forsvinde?
Vi holdt fest. Han ligger vel og sover under noget eller nogen.
- Hej. - Hvor har du været?
Jeg har været inde i byen. Hvad sker der?
Din kæreste her tror, at Q blev dopet i går aftes.
Vi har ledt i huset. Lad os tjekke laboratoriet og biblioteket.
Jeg ved, hvor han er.
Han kom her og besvimede ved ettiden. Jeg har set det værre.
Kom nu!
- Han trækker i det mindste vejret. - Jeg kan prøve.
- Det er slemt. - Hvor slemt?
Vi er nødt til at sige det til dekanen.
- Hvad gør vi nu? - Vi venter.
- Fortæl, hvorfor vi gør det her. - Det har jeg gjort.
- Bedre magi. - Ja, men du sagde ikke hvordan.
Jeg kan da godt fortælle det nu. Nej, det gider jeg ikke. Senere.
Eller aldrig, måske.
Jeg tænkte det nok. Besværgelsen hedder Scarlatti-nettet.
Ingen kan bryde den.
- Kommer han aldrig til at vågne? - Jeg sagde "ingen", ikke "intet".
Vi må hidkalde en Matarese.
Jeg syntes ellers, vi gjorde fremskridt, Quentin.
Jeg tog fejl.
Sænk skjoldene.
Godt. Og nu de sydlige skjolde.
Dekan Fogg gør som forventet.
Det eneste, der kan bryde besværgelsen, er en Matarese.
En ond insektånd fra underverdenen.
Den eneste måde at få sådan en på i det her eventyrland er -
- at sænke alle skjolde og lade hvem som helst gå ind.
Velkommen tilbage til Brakebills. Nu hugger vi deres ting.
Forsigtig ...
Daemonium Matarese, ecce vocavi te in carcere liberare mens est.
Imperio Scarlatti telem nobus.
Er det løsningen?
Den kortslutter hjernebarken, hvilket burde bryde besværgelsen.
- Så vågner han, delvist. - Delvist?
Besværgelsen er som et fængsel i ørkenen.
Mataresen åbner fængslet, men man må selv komme ud af ørkenen.
Det er lettere med en vejviser. Er du klar, Penny?
Quentin?
Quentin! Svar mig!
Problemet sidder i frontallappen.
Dine følelser har overtaget nu.
De tilsidesætter logikken, fornuften og livslysten. Men sådan en her ...
... føres ind i øjenhulen.
Det kaldes "transorbital lobotomi".
Far ... far!
Nej, nej! Lad være!
Far! Nej, nej ... lad være! Det var ikke meningen.
Hold op! Ti stille og hold op med at lytte.
Der er kun tre virkelige ting. Dig, mig og ...
Den der.
Op med dig. Du er ikke bundet. Det her er ikke et hospital.
Du kan få det til at forsvinde. Gør det!
Quentin?
- Min gamle skole er uforandret. - Har du gået her?
- Sparket ud lige før eksamen. - Er du ude på at få hævn?
De kan ikke slette hukommelsen så let.
De fører en ind i et særligt rum og fjerner hvert et minde herfra.
Hver eneste magiske ting, man har lært, fjernes.
Men minderne lagres.
Normalt er døren forseglet med en kraftig besværgelse. Men nu ...
Hold udkig.
Vent! Hvad ..?
Det virker ikke.
Jeg var der og talte med ham. Men så blev det hele sort.
Han kommer aldrig til at vågne ... nogensinde.
- Marina skal bare ... - Marina er sindssyg.
- Du var hans ven. - Det er hendes besværgelse.
Jeg går ikke med til det her. Du må ophæve den. Nu!
Nu kan jeg endelig nå dig igen, men det var vel ikke problemet?
Kan du ikke holde op med de gåder? Fortæl mig, hvad jeg skal gøre.
Det er ligegyldigt, hvad folk siger. Du skaber nettet.
Du er både edderkoppen og fluen, præcis ligesom ...
Jeg kan besværgelsen udenad.
- Det er for sent. - Det var ment som en spøg.
- Nej, du ville have hævn. - Hjælp ham dog!
- Du kommer en time for sent. - Det må kunne løses.
Ved du, hvor han er nu? Hvorfor gjorde du det?
Det gjorde hun ikke. Ikke alene. Vel?
Er du sikker på, du vil spille?
Nej. Jeg er ikke sikker på noget.
- Udover at jeg er meget træt. - Af ..?
At kæmpe hele tiden. At blive en, jeg gerne vil være, men indse, at ...
... jeg ikke er noget.
Du fremmanede hospitalet og det, som du aldrig har gjort mod din far.
Selvfølgelig er du udmattet. Og du kan gemme dig for det hele.
For altid, i dette vidunderlige, tavse tomrum.
Men du har skabt en vej ud. Hvorfor er han og jeg ellers her?
"Vanvidsmageren spillede ikke for at vinde. Han var bange for at tabe."
"Han spillede kun, når han kunne vinde og blev aldrig overrasket" -
- "forskrækket, bedrøvet eller forundret over livet."
"Jane så kun en udvej for ham. Hold op med at spille."
"Begynd at leve."
- Sådan, nu vågner du. - Det tog sin tid.
- Giv ham lidt cognac. - Er på vej.
Vent lige lidt. Hvor er naturheksen?
Skynd jer. De går op igen.
Du burde have fortalt mig, at din vens hukommelse ikke var slettet.
Og du og Eliot skulle aldrig være gået i lag med heksene på egen hånd.
Quentin. Tror du virkelig, at magien, som vi underviser i -
- indebærer, at man er hævet over rigtigt og forkert?
- Magi løser ingen problemer. - Den forstærker dem. Det ved jeg.
Jeg behøver ikke at lære, hvad magi er. Jeg skal lære magi -
- så jeg selv kan afgøre, hvad den er eller ikke er ... for mig.
Det var ... næsten godt formuleret.
Godnat, Quentin.
Forresten, Quentin. Jeg er glad for, at du stadig er hos os.
Også mig, faktisk.
Hold da helt op!
Jeg kan næsten ikke tro, at jeg troede, jeg vidste noget overhovedet.
Jeg vil gerne vise noget af det for nogle af jer.
Vent. Nej!
Jeg hjalp dig ikke, fordi du narrede mig.
Du og Kady bakkede ud. Du sladrer, men det kan hun ikke.
Stakkels dig, som fik lov til at prøve det søde liv.
Tror du, at Brakebills har afskåret dig fra magien? Du ved ingenting.
Men lille ven ...
Du skal nok lære det.
Tekster: Nat Beskos www.sdimedia.com